Pimeä keskiaika.
Maa oli jakautunut ja ilman kuningasta.
Niinä kadotettuina vuosina syntyi legenda -
Velho Merlinistä -
kuninkaan tulosta -
vallan miekasta.
EXCALIBUR - SANKARIN MIEKKA
Uther.
- Merlin? - Uther!
Merlin! Minä olen voimakkain. Minut on valittu.
Miekka! Lupasit minulle miekan. - Saat sen kyllä -
mutta sovittaaksesi, et taistellaksesi.
- Huomenna aselepo. Tapaamme joella. - Puhetta!
Sanat ovat rakastavaisille. Miekka tekee minusta kuninkaan.
Näytä miekka.
Katsokaa: vallan miekka Excalibur.
Taottu kun maailma oli nuori.
Kun lintu ja eläin ja kukka olivat yhtä ihmisen kanssa.
Kun kuolema oli vain unta.
Puhu.
Yksi maa, yksi kuningas. Siinä rauhanehtoni, Cornwall.
Jos saatte vallan miekan, mitä te annatte?
- Minäkö annan? - Hän on antanut, sinun vuorosi.
Saatte maan täältä merelle, jos tuette kuninkaan tahtoa.
Sovittu!
Hyvä.
Kuningas Uther, juhlitaan linnassani.
Vaimoni tanssii meille.
Igrayne, tanssi!
Yksikään kuningatar ei voi vetää vertoja vaimolleni.
- Haluan hänet! - Oletteko hullu? Sopimus.
- Minun on saatava hänet. - Vaarannatte voittonne.
Kuningas Uther.
Ette ikinä onnistu murtamaan tätä ettekä ikinä saa Igraynea.
Merlin! Missä olet?
- Löytyikö hän? - Ei!
Hän on täällä.
Hän ei näyttäydy.
- Missä olet ollut? - Olen kävellyt aikojen alusta.
Toisinaan annan, toisinaan otan. Itse tiedän, milloin.
Auta minua, Merlin! Olen kuninkaasi.
Tarvitset minua taas, kun avittamani rauha on rikottu.
Vuosien työ tuhoutuu hetkessä himon takia.
Igraynen takia. Yksi yö hänen kanssaan.
Et ymmärrä, koska et ole ihminen.
Käytä taikaa. Tee se!
'Qrayna.
Vanno kuninkuutesi kautta, että sinä toteutat minun toiveeni.
- Sitten teen sen. - Vannon kautta Excaliburin.
Saan sen, mikä on tulosta himostasi.
- Vanno uudelleen. - Minä vannon.
- He ovat luovuttaneet. Se on ohi. - Ei aivan.
Pimeän tultua seuraamme heitä ja tapamme heidät.
- Näin unta lohikäärmeestä. - Minä olen herättänyt sen.
Etkö huomaa kaikkialla lohikäärmeen henkeä?
Olemme houkutelleet sen esiin.
Herttua lähtee jahtaamaan miehiäsi.
Siellä hän menee. Hyvä!
Nouse ratsusi selkään!
Muutan sinut herttuan näköiseksi.
Igrayne luulee miehensä palanneen.
- Entä kallio ja meri? - Himosi kantaa sinua.
Leijut lohikäärmeen hengen päällä. Ratsasta!
Muutu herttuan näköiseksi.
Muutu!
Nyt!
Se on tehty.
Herttua!
Herttua on palannut. Portti auki!
Pitäkää hevonen valmiina. Lähden aamunkoitteessa.
Etsikää kuningas. Etsikää Uther.
Uther!
Uther, taistellaan!
Kimppuumme hyökätään. Cornwallin miehet.
Isäni on kuollut.
Älä itke, Morgana.
Isäni on kuollut.
Isäsi on tuolla. Se oli vain unta, pikkuinen.
Tule, Igrayne.
Käy nukkumaan.
Herrani...
Tulevaisuus on juurtunut nykyisyyteen. Se on tehty.
- Milloin? Missä? - Utherin leirissä, auringonlaskun jälkeen.
Ei voi olla. Hän tuli luokseni vuoteeseen viime yönä.
Mitä meistä tulee?
Lordi Uther päättää Siitä.
Voi, Morgana.
- Kuningas tulee! - Odottakaa!
Ulos!
- Kumpi se on? - Poika.
- Käske tyttö pois. - Hän on vasta lapsi.
Mene, Morgana.
Hän katsoo minuun isänsä silmin.
Onko poika minun vai hänen?
Mies tuli luokseni ja rakasti minua -
ja teki tämän lapsen.
Luulin, että se oli aviomieheni, mutta hän oli jo kuollut.
Minä osaan vain teurastaa.
Nyt opettelen myös rakastamaan.
Olen kyllästynyt taistoon!
Pysyn pojan rinnalla.
Ja hänen äitinsä.
Hänellä on nälkä.
Merlin, tulet kun sinua ei tarvita etkä vastaa kun kutsun sinua.
Olen nukkunut yhdeksän kuun ajan.
Se mitä tein sinulle ei ollut helppoa.
Nyt sinun pitää maksaa minulle. Lapsi on minun.
Sinä vannoit valan.
Ne olivat hätäisiä sanoja.
Tämä on lihaa ja verta.
Uther, onko se totta? Älkää antako hänen viedä lasta.
Minä vannoin valan. Tein sopimuksen Merlinin kanssa.
Te tulitte luokseni sinä yönä. Te olette isä.
Kotilieden lämpö, vaimo ja lapsi eivät sovi sinulle, Uther.
- Tappaa ja hallita, siinäkö kaikki? - Ehkä ei edes sitäkään.
Lyöt minua teräksisillä sanoilla.
Petit herttuan, veit hänen vaimonsa ja linnansa. Nyt sinuun ei luoteta.
Sinä et ole valittu, Uther.
Anna lapsi minulle. Minä suojelen häntä.
Ei! Miksi?
Ota hänet! Vie pirun lapsi!
Ei! Miksi lapsi?
Mene perään!
Ei hätää, nuku nyt.
Mene perään! Hae poika takaisin!
Oletko sinä nyt vauvan isä ja äiti, Merlin?
Haluan lapseni. Hae hänet takaisin!
Merlin!
Missä olet?
Merlin!
Haluan poikani!
Hyökkäykseen!
Väijytys! Auta, Ulfius.
- Varo kuninkaan henkivartijaa! - Kuningas joutui ansaan!
Excalibur!
Miekka! Kuninkaan miekka.
Merlin, missä olet?
Pyydä lohikäärmettä piilottamaan meidät usvaan.
Merlin, missä olet?
Kukaan ei saa miekkaa.
Vain minä saan käyttää Excaliburia!
Uther!
Joka vetää miekan kivestä, hänestä tulee kuningas.
Arthur, se olet sinä.
Muistakaa, mitä sanoin, poikani. Älkää välittäkö rosvoritareista.
Kay, ole urhea, rehellinen ja armelias kuten ritarin pitää.
Arthur, ole vaatimaton ja uskollinen -
ja auta veljeäsi puolustamaan Morvenin kunniakasta nimeä.
Muistan ensimmäisen turnailuni. Se näyttää pahemmalta kuin tuntuu.
Camolyarde!
Jumala, anna meille kuningas. Me emme ole sen arvoisia -
mutta maa vuotaa verta, kansa kärsii. Olemme syntisiä -
mutta anna tänä pääsiäisenä yhden voitokkaan ritarin -
vetää miekka kivestä. Hänestä saamme kuninkaan.
Voiton tuoman oikeuden kautta.
Vereni kautta.
Anna minulle valta.
Leondegrance!
Kaikki ritarit valmistautukaa.
Kohta turnaillaan oikeudesta vetää miekka kivestä.
Arthur, missä Kayn miekka on?
Hyvä aseenkantaja ei unohda ritarinsa miekkaa.
- Se jäi telttaan, isä. - Käy hakemassa.
Varastettu!
- Käyn katsomassa, mikä viivyttää. - Kiiruhda, ettet myöhästy.
Miekkasi oli viety, mutta tässä on Excalibur.
- Kay, veditkö Excaliburin kivestä? - Vedin.
En. Arthur veti sen.
- Veditkö sinä sen irti, Arthur? - Kyllä. Pyydän anteeksi, isä.
Sinun pitää panna se takaisin.
Yritä uudelleen, Arthur.
Seis! Minä, Uwens, yritän. Väistykää!
Antakaa pojan yrittää.
Antakaa pojan yrittää!
Yritä, Arthur. Älä pelkää.
Saimme kuninkaan, Jumalalle kiitos.
Nouse, isä. Olin poikasi ennen kuin minusta tuli kuningas.
- Jos olen kuningas... - Sinä olet kuningas.
Et ole minun poikani enkä minä ole sinun isäsi.
Etkö ole isäni? Eikö Kay ole veljeni?
Velho Merlin toi sinut vastasyntyneenä -
ja pyysi kasvattamaan kuin omaani.
Suostuin, koska pelkäsin Merliniä, mutta myöhemmin rakastin sinua.
- Kuka on oikea isäni? - Vain Merlin voi kertoa sen.
Kuka on Merlin?
- Minä olen Merlin. - Kenen poika minä olen?
Olet Utherin ja Igraynen poika.
Olet kuningas Arthur.
Emme ole unohtaneet sinua. Mitä temppuilua tämä on?
Hän tyrkyttää isätöntä poikaa. Haluatteko äpärän kuninkaaksi?
- Leondegrance, liittykää meihin poikaa vastaan. - Näin mitä näin.
Poika veti miekan.
Jos poika on valittu, hänestä tulee kuningas.
- Minä vastustan! - Miekka on vedetty.
Oletteko puolellamme vai meitä vastaan?
Teitä vastaan.
Merlin!
- Miksi teit minulle näin? - Sinä synnyit kuninkaaksi.
- Mitä se tarkoittaa? - Sinä olet maa ja maa olet sinä.
Jos epäonnistut, maa kuihtuu. Kun sinä menestyt, maa kukoistaa.
- Miksi? - Sinä olet kuningas.
Merlin?
- Mitä sinä pelkäät? - En tiedä.
- Kerronko, mikä tuolla on? - Kerro.
Lohikäärme. Niin mahtava eläin, että jos satut näkemään sen -
se polttaa sinut tuhkaksi.
- Missä se on? - Kaikkialla. Se on kaikki.
Sen nahka kiiltää puun kuoressa.
Sen huuto kuuluu tuulessa. Sen kieli iskee kuin...
Kuin salama. Aivan niin.
Miten voin...? Mitä...? Pitääkö minun...?
Älä tee mitään. Ole hiljaa. Nuku.
Lepää lohikäärmeen sylissä.
Uneksi.
- Excalibur. Sekin on osa lohikäärmettä. - Aivan.
Opit nopeasti. Hyvä. Pidän siitä.
Millainen mies isäni oli?
Hän oli urhea ja vahva. Hän oli suuri ritari.
- Oliko hän suuri kuningas? - Hän oli malttamaton.
Hän ei oppinut katsomaan miesten sydämiin. Ei omaansakaan.
Sinä rakastit häntä. -On helppo rakastaa lapsen hullutuksia.
Auta minua olemaan viisas, ei malttamaton.
Merlin, mihin menet? -Mitä luulet? Sinulla on valtakunta hallittavana.
- Mutta miten? En osaa. - Osasit vetää miekan kivestä.
- Se oli helppoa. - Minä en olisi pystynyt.
- Etkö? - Sinä olet kuningas, en minä.
- Mistä aloitan? - Mitä luulet tapahtuneen?
Sir Ectorja Kay varmaan odottavat minua.
Minua vastaan olivat muut ritarit paitsi Leondegrance.
- Muut kääntyvät myös häntä vastaan. - Hänen linnaansa piiritetään.
- Tarvitsen häntä. Autetaan häntä. - Tuokin oli helppoa.
- Meidän pitää mennä takaisin. - Aivan.
Siinä he ovat.
Mene näyttämään heille.
Arthur! Tiesin, että teihin voi luottaa.
Valitsin teille hevosen.
- Miehet ovat uskollisia teille. Mitä teemme? - Oliko oikein odottaa?
Seuratkoon jokainen, joka haluaa ritarina palvella kuningasta!
- Mihin menemme? - Leondegrancen linnaa piiritetään.
Hae koukku!
Heitä köysi!
Hyvä.
Juuri noin. Nyt toiselle puolelle. Uwens hyökkää.
Isä!
Takaisin linnakkeeseen!
Isä!
Kay, hoida vallihaudan ritarit. Pidättele heitä.
Menen tikkaita.
Isä, katso.
Poikakuningas!
Vanno uskollisuutta, niin armahdan. Tarvitsen kaltaisiasi sotalordeja.
Vannoisiko jalo ritari uskollisuutta aseenkantajalle?
Ei ikinä!
Olet oikeassa. En ole vielä ritari.
Sinä, Uryens, lyö minut ritariksi.
Sitten voin ritarina armahtaa toisen ritarin.
Mitä tämä on?
Pidä se, Uryens.
Jumalan, Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön nimeen -
saat oikeuden kantaa aseita ja vallan jakaa oikeutta.
Vannon toimivani valan mukaan ritarina ja kuninkaana.
Tämä on uutta.
Nouskaa, kuningas Arthur.
Olen nöyrä ritarinne ja vannon uskollisuutta rohkeudelle -
joka on niin vahva, että sen on oltava Uther Pendragonin perua.
En epäile enää.
- Eihän se sattunut kovin? - Ei.
Olen ommellut tikkejä isäni haavoihin monesti.
Varo! Ne voivat aueta.
- Sinun pitää levätä. - Kuinka kauan?
Muutaman päivän.
Mitä nyt? Tikit.
Kaikki on hyvin.
Tanssikaa!
Mene istumaan.
- Pitää kuninkaankin mennä naimisiin. - Siltä näyttää.
Rakastan häntä, haluaisin kuningattarekseni.
Saatko hänet rakastamaan minua?
Altistin itseni lohikäärmeen hengelle -
jotta mies saisi naisen.
Toipumiseen meni yhdeksän kuuta. Vain rakkauden takia.
Se järjetön hullutus iskee köyhään ja kuninkaaseen. En tee sitä enää.
En ikinä.
Kenestä saan vaimon? Voit kai kertoa edes sen.
Mitä näet?
Guenevere.
- Ja rakastettu ystävä, joka pettää sinut. - Guenevere...
Et kuuntele. Rakkaus on sokea ja kuuro.
Sinun pitää vallata maa ennen kuin voit alkaa heilastelun.
Tein nämä sinua varten.
Ne parantavat, mutta eivät liian nopeasti.
Ne tekevät sinut uniseksi, jotta et voi karata.
Mitä niissä on? -Muinainen sekoitus jyviä, mausteena ruusun terälehtiä.
Loppu on salaisuus.
Kuin katsoisi tulevaisuuteen. Mitä tietää ennen maistamista?
Sitten on jo myöhäistä.
Myöhäistä.
Olemme voittaneet armeijoita ja nyt yksi mies voittaa ritarini.
Hän on mahtava vastustaja.
- Kova mies. - Menen itse.
Kuningas ei ryhdy kaksintaistoon. Minä menen. -Ei, minä.
Merlin, kuka se ritari on?
Katso. Niin kaunis, niin sukkela.
Muista: joku on aina sinua parempi.
Väisty. Tämä on kuninkaan tie ja taistelit ritareitaan vastaan.
Odotan kuningasta. Ritarien taidot ovat ruosteessa. -Olen kuningas.
Tämä on Excalibur, kuninkaiden miekka aikojen alusta.
- Kuka olet? Mitä etsit? - Olen Lancelot meren takaa.
- En ole löytänyt miekkani arvoista kuningasta. - Hurjaa kerskailua.
- Sinulta puuttuu ritarin nöyryys. - Se ei ole kerskailua vaan kirous.
En ole ikinä hävinnyt turnailussa tai kaksintaistossa.
- Väisty! - En.
Peräytykää tai todistakaa arvonne asein Jumalan silmien alla.
Antakoon Jumala minulle voiman lähettää sinut takaisin meren taa.
Tulkaa tänne, sir.
Taistelette hyvin, sir. Tarjoan uuden keihään. -Sopii.
Miekka!
- Antautukaa, sir, olen voitolla. - En!
Taistele joko ratsain tai jalan, välttelysi pilkkaa minua.
En halua vahingoittaa teitä.
Raivo suistaa tasapainosta.
Taistelisitte kuolemaan asti enkä ole edes vihollinen.
Tienpätkästä, jonka voisitte kiertää.
Olkoon niin. Kuolemaan asti.
Excalibur, kutsun voimaasi.
Merlin! Mitä teinkään?
Rikoit sen mitä ei voinut rikkoa.
Toivo on rikki.
Ylpeyteni rikkoi sen, raivoni rikkoi sen.
Hän taisteli reilusti ja taiten. Hänen olisi pitänyt voittaa.
Käytin Excaliburia muuttaakseni sen.
Kadotin ikuisiksi ajoiksi esi-isieni miekan -
jonka voiman piti yhdistää miehet eikä palvella yhden turhamaisuutta.
En ole mitään.
Järven neito.
Ota se!
- Excalibur. Onko se totta? - Ota se nopeasti!
Jumalan kiitos olet elossa.
Minut, maailman paras ritari, on päihitetty! Tämä on suuri päivä.
Etsintäni on ohi, kuninkaani. Tehkää minusta puolustajanne.
- Elämäsi ja maasi ovat muualla. - Luovuin niistä!
Tämän metallikuoren alla on maani.
Annan kaiken minkä omistan: lihakset, luut, veren ja sydämen.
Se on suuri sydän. Sir Lancelot, sinusta tulee ritarini.
Tapoimme kaikki ja poltimme sotalaivan.
Miten meni?
Säästimme joitakin kertomaan meistä muille.
- Voitto! - Ajoimme tunkeilijat merelle.
- Itä on taas meidän. - Länsi on vapaa ja puolellamme.
Sodat ovat ohi. Yksi maa, yksi kuningas. Rauha.
Pysykää loitolla!
Olkaa hiljaa.
Olkaa paikoillanne.
Juuri noin.
Katsokaa tätä hetkeä.
Nauttikaa siitä. Iloitkaa suuresti.
Iloitkaa suuresti.
Muistakaa se aina, sillä se yhdistää teidät.
Olette yhtä tähtien alla.
Painakaa mieleenne tämä ilta, tämä suuri voitto -
jotta tulevina vuosina voitte sanoa:
"Olin siellä sinä iltana, kuningas Arthurin kanssa."
Unohdus on miehen tuomio.
Merlin, tämä rinki on viisautesi luomus.
Jotta muistamme erityisen siteemme -
kokoonnumme aina ympyrään -
jakamaan kertomuksia hyvistä ja rohkeista teoista.
Rakennan pyöreän pöydän, jonka ympärille kokoonnumme. Ja salin.
Ja linnan.
Ja menen naimisiin.
Maa saa perillisen, joka käyttää Excaliburia.
Pyöreän pöydän ritarit.
Sir Lancelot!
Tervetuloa, Lancelot.
Tämä on suuri päivä. Kaikki on valmiina. Lähdemme aamunkoitteessa.
Guenevere.
Arthurin paras ritari tuli saattamaan sinut kuninkaalle.
Minua pyydettiin kysymään, saako kukaan heistä sydäntäsi.
Olen taiston mies, omistautunut etsimään.
Varmasti on joku nainen jossain, joka innoittaa sinua. -On eräs.
Kuka hän on? Kerro minulle.
- Te. - Kiusoittelet.
Rakastan teitä aina.
Rakastan kuningattarenani ja parhaan ystäväni vaimona.
Kun te elätte, en rakasta ketään muuta.
Kristuksen verellä yhdistän teidät avioliittoon.
Mies ja vaimo.
Kuningas ja kuningatar.
Arthurja Guenevere.
Ettekö tunne minua, Merlin? Olen Cornwallin Morgana.
- Sinulla on isäsi silmät. - Minä muistan teidät.
Kun veljeni Arthur syntyi, veitte hänet.
Poistu hänen häistään.
Olen samanlainen kuin te.
- Mikä kivi polttaa? - Rikki sekoitettuna elohopeaan.
Mikä on tuojuuri?
Alruuna.
Sen uute pitkittää rakkauden tekoa.
- Entä jos ottaa liikaa? - Tuskaa ja kuolema.
Aivan. Sinulla tosiaan on taitoa hallussa.
- Onko sinulla kyky nähdä tulevaa? - Joskus uneni käyvät toteen.
Katso nyt. Mitä näet? Mitä tapahtuu?
Linnan hopeaa ja kultaa. Tuolla ylhäällä.
Se on yleisesti tiedossa. Sinun pitää keksiä parempaa.
Yksinäinen on tietäjän tie.
Kun tietää liikaa maailman murheista.
- Entä voima, ilo? - Hetket. Ohikiitävät hetket.
Voin helpottaa yksinäisyyttänne. Haluan auttaa. Opettakaa minua.
Kaltaistemme päivät ovat luetut.
Yksi jumala syrjäyttää muut.
Metsän ja veden henget hiljenevät. Niin tapahtuu.
On ihmisten ja heidän tapojensa aika.
Juokse kotiin äitisi luo, poika.
Ottakaa minut mukaan. Haluan ritariksi.
Etsin teille ruokaa. Maistuiko jänis?
Tiedätkö, mitä tarkoittaa palvella kuninkaan ritaria?
- Hyppää kyytiin. - Minä juoksen.
- Matka kestää yli 20 päivää. - Maailma ei ole niin suuri.
- Mikä tuo on? - Camelot, kuninkaan linna.
- Kay, opeta hänet aseenkantajakseni. - Mistä saan haarniskan ja miekan?
Keittiöveitset ja rasvaiset vartaat ovat aseesi, poika. Keittiöön.
Katso!
Jäätkö? Pyöreän pöydän ritarit tapaavat.
Ei. En voi.
Anteeksi, vanhus. Miksi olet täällä?
- Ei sovi vanhukselle. - Minä rakensin tämän.
- Yksin? - Kyllä, sinun kaltaisillesi.
Kerro sitten, missä on keittiö.
Seuraa nenääsi.
Tämä on unta.
Pakko olla unta.
Pois sieltä, poika.
Poika!
Lancelot ei tule, mutta kaadetaan hänellekin rakkauden osoituksena.
Katso Gueneverea. Muista, mitä kerroin heistä.
Katseenne seuraa minua, Merlin.
- Enkö voi tunnistaa kauneutta? - Ettekö voi tunnistaa rakkautta?
Ehkä kaipaatte sitä, mitä ette ole kokenut.
Ehkä himoat sitä, mitä et voi saada.
Enkö? Lupasitte kertoa salaisuutenne ja näyttää kaiken.
Olen jo paljastanut liikaa.
- Oletko kuninkaan vai siskoni neuvonantaja? - Kuninkaan, sir.
Vastaa sitten minulle. Vuosia maassa on ollut rauha.
Satoa on tullut kylliksi, puutetta ei ole ollut.
Jokainen alamaiseni saa osansa ilosta ja oikeudesta.
Olemmeko päihittäneet pahan, kuten vaikuttaa?
Hyvä ja paha, ei ole toista ilman toista.
Missä paha piileksii minun valtakunnassani?
Aina...
Siellä missä et uskoisi, aina.
- Minä tiedän, missä. - Missä, Sir Gawain?
En voi sanoa.
Sinun pitää kertoa tietosi. Istut pyöreässä pöydässä. Missä paha on?
Hän on meistä paras ja urhein. Miksei hän ikinä ole täällä?
Tämä pöytä tarvitsee Lancelotia. Kuka ei pitäisi häntä jumalana?
Naisen himo ajaa hänet luotamme...
Näköjään myös huhut sikiävät rauhan tuomassa joutilaisuudessa.
Annan anteeksi harkitsemattomat sanasi.
Tule.
Juo Lancelotin kupista, niin saat osasi hänen hyvyydestään.
Julkeatko syyttää kuningatarta?
Julkean!
Olen viaton! -Ellen olisi kuningas, maksaisit sanoistasi hengelläsi.
- Etkö puolusta minua? - En voi.
Olen kuninkaasi ja siksi tuomarisi.
Lancelotin pitää puolustaa sinua. Myös häntä syytetään.
Kahden päivän päästä auringon laskiessa -
ritarit kohtaavat ja totuus selviää.
Luoja on säätänyt, että rehellinen voittaa aina valheellisen ritarin.
Teitä kahta rakastan eniten.
- Mikset puolusta minua? - Lakien takia.
Lakieni pitää velvoittaa jokaista, muuten ne eivät ole mitään lakeja.
- Olet mieheni. - Olen ensin kuningas.
- Ennemmin kuin aviomies? - Jos tarve vaatii.
Voittaako se rakkauden?
Jumala. Olemme viattomia, mutta emme sydämissämme.
Jotta saisin hänet kerran syliini, uhraisin kunniani ja luottamukseni.
Jumala, pelasta minut itseltäni, puhdista minut tästä rakkaudesta -
jotta voin puolustaa häntä.
Guenevere, taistelen itseäni vastaan.
Aurinko on pellon yllä. Kuningattarella ei ole puolustajaa.
- Vaadin oikeutta, se on oikeuteni. - Niin on.
Haluan puolustaa kuningatarta!
Kun yksikään ritari ei astu esiin, vaadin oikeutta.
- Eikö yksikään? - Antakaa tietä.
Polvistu, poika.
Jumalan, Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön nimeen -
lyön sinut ritariksi. Nouse, Sir Perceval.
Lancelot!
Minun tehtäväni on todistaa kuningattaren viattomuus, Perceval.
Pyydän armoa, Lancelot.
Kuningatar on viaton!
Katso nyt, mitä lakisi ovat saaneet aikaan.
- Pelasta hänet, Merlin. - Hän ei halua elää.
Tuo hänet takaisin hinnalla millä hyvänsä. Tee se.
Olkoon niin.
Merlin!
- Elääkö hän? - Kyllä.
- Entä Guenevere...? - Kyllä.
- Saanko ikinä poikaa? - Kyllä.
Ei arvoituksia, vaan selvä "kyllä". Pelottavaa.
Kuninkaan pitää aina pelätä vihollista.
Vihollinen voi odottaa linnan käytävillä -
metsän poluilla tai monimutkaisemmassa paikassa.
Täällä.
Tervetuloa takaisin.
- Ota oma paikkasi, Lancelot. - Herrani.
Sir Lancelot on palannut!
He kaipaavat taistelukentille, kuten mekin.
- Olemme menettäneet taidot, Arthur. - Ei ole helppoa ilman sodan oppeja.
Vain sinun esimerkkisi opastaa heitä nyt.
Mikä on ritarin parhain ominaisuus? Rohkeus? Uskollisuus? Nöyryys?
Mitä sanot, Merlin?
Parhain?
- Sekoittuvat kuin miekan metallit. - Ei runoilua. Anna suora vastaus.
Hyvä on. Totuus. Niin se on.
Totuus ennen kaikkea.
Valehdellessaan mies murhaa osan maailmaa. Sinun pitäisi tietää se.
Minun pitää mennä metsään lepäämään.
Eikö Merlin parantanut haavaasi?
Se on syvä...
Sinua jäädään kaipaamaan. Parannu ja tule takaisin.
Näetkö vielä tulevaan, Merlin? Ovatko he yhdessä?
Ovat.
Varoitit minua tästä vuosia sitten.
Mitä minun pitää tehdä? Tappaa heidät?
En voi kertoa enempää. Minun aikani on ohi.
Jumalat ovat iäksi menneet.
On ihmisten aika. Sinun aikasi.
- Tarvitsen sinua enemmän kuin koskaan. - Ei.
Nyt sinun on viimein oltava yksin kuningas.
Entä sinä, vanha ystävä?
- Tapaanko sinua enää? - Et.
On muita maailmoja. Tämä maailma on osaltani ohi.
Niin se on.
Lepakon siipi, käärmeen nahka.
Etkö ole muuta oppinut, Morgana? Taikajuomia ja pikku pahaa.
Mihin taitonne ovat vieneet maailman? Tuhon partaalle.
Olen heikentynytja kulunut.
Olen yrittänyt opastaa miehiä aivan liian pitkään.
On tullut minun aikani lähteä.
- Antakaa anteeksi. Minne menette? - Sinne mistä tulinkin.
Ottakaa minut mukaan. Lupasitte antaa minulle luomisloitsun.
Oletko valmis?
- Oletko sen arvoinen? - Olen.
Olen.
Seuraa sitten minua.
- Mikä tämä paikka on? - Täältä lohikäärme on lähtöisin.
Täältä voimani on peräisin.
Täällä kaikki on mahdollista ja kaikella on vastakohtansa.
- Tuleva? - Ja mennyt.
- Halu? - Ja katumus.
- Tieto? - Ja unohdus.
Rakkaus?
Kyllä. Katso.
Lisää. Näyttäkää lisää.
Näyttäkää lohikäärme. Kertokaa luomisloitsu.
- Vaikka se tieto polttaisi ja sokeuttaisi? - Polttakaa minut.
Katso lohikäärmeen silmiin.
Tuhoan sinut. Olet tuomittu unohdukseen.
Excalibur lohikäärmeen selkärankaan.
Miekka... Maa...
Pane maailma järjestykseen. Kutsu lohikäärmettä.
Korjaa miekka. Lausu luomisloitsu.
Typerys. Luulit saavasi minut loukkuun.
Sait itsesi loukkuun samoin keinoin kuin petit äitini.
Et ole mitään. Et ole jumala etkä ihminen.
Etsin miehen ja synnytän jumalan.
Kuningas ilman miekkaa.
Maa ilman kuningasta!
Rakasta minua. Rakasta.
- Guenevere. - Unohda ja rakasta minua.
Poika on saanut alkunsa, kuninkaani.
Veljeni.
Voisin tappaa sinut nyt, veljeni -
mutta haluan, että näet poikamme kuninkaana.
Jumala varjelkoon meitä Morganalta -
ja pelastakoon hänen epäpyhältä lapseltaan.
Onko hän kuollut?
Ei, hän elää.
Ritari!
Auttakaa meitä!
- Auttakaa. - Me kuolemme. Lapsemme kuolevat.
- Kuolemme nälkään. - Missä kuningas on?
- Auttakaa. - Kertokaa kuninkaalle.
Meidän pitää löytää kadotettu.
Vain Graalin malja voi tuoda takaisin lehdet ja kukat.
Etsikää koko maasta, metsien uumenista -
äärestä toiseen.
Vain Graalin malja voi pelastaa.
Etsikää. Hakekaa.
Mistä etsimme sitä?
Enteitä...
Merkkejä...
Seuratkaa...
Kuningas on puhunut.
- Nousen ratsaille ja alan etsiä. - Löydämme maljan tai kuolemme.
Löysitkö sen? Graalin maljan. Minä tässä, Perceval.
Sitä ei löydy ikinä.
Gawain.
Etsitkö mitä Arthur haluaa? Graalin maljaksi kutsuttua. -Etsin.
Seuraa minua.
Hekin etsivät sitä, mutta eivät olleet tarpeeksi hyviä.
Mordred, ihana, älykäs poikani.
Ylitit laajan tuhon maan. Jano polttaa kurkkuasi.
Juo.
- Olet etsinyt 10 vuotta ja päivän. - Onko kulunut niin kauan?
Kerro, oletko löytänyt etsimäsi.
Olen löytänyt vain murhetta ja kuolemaa.
En uskonut kuulevani naurua ennen kuin näin tuon pojan.
Hän lupasi Graalin maljan.
- Onko se täällä? - Olet etsinyt liian tarkkaan.
On levon aika.
Juoja liity minuun.
Bors, olet täällä!
Meliot, sinäkin! Olet elossa.
Graalin maljaa ei ole. Sen he ovat huomanneet. He palvelevat minua.
On paljon nautintoja ja kuppeja, joista juoda.
Saat kaiken. Juo.
Ei!
Hänestä ei ole mihinkään, äiti.
Viekää hänet puuhun.
Ei!
Graalin malja on totta!
Mikä on Graalin maljan salaisuus?
Ketä se palvelee?
Salaisuus oli ulottuvillani. Petin luottamuksesi, Arthur.
Milloin minusta tulee kuningas?
Kun aika koittaa, lähetän sinut isäsi luo.
Otat omasi ja sitten sinusta tulee kuningas.
Ei keihäs, ei miekka, ei nuoli, ei peitsi, ei terä.
Mikään ihmisen takoma ase ei vahingoita tuon haarniskan läpi.
- Mitä sanon veljellesi ja isälleni? - Sinä olet minun viestini.
Pysy kaukana, Mordred.
Olen tullut ottamaan omani, isä.
Näyttäydy'
En voi antaa sinulle maata.
Vain rakkauteni.
Se on ainoa, mitä en sinulta halua.
Ritarit ovat epäonnistuneet etsinnässä. Kuolleita kaikki.
Sinäkin olet kuollut.
Tulen takaisin ja otan Camelotin voimakeinoin.
Uwens.
- Kiellä kuningas, niin saat elää. - En ikinä.
Olkoon niin.
Seis!
Uwens.
- En uskaltanut auttaa sinua. - Perceval, älä luovu etsinnästä.
Näin Graalin maljan. Se oli ulottuvillani.
Minä epäonnistuin.
- Olet meistä viimeinen, yritä vielä. - Minusta ei ole siihen.
Sinun täYtš/Y-
Kuuntele.
Seuraa.
Sinua kutsutaan.
Kaikkialla kuolemaa.
Te kaikki kuolette. Se on jatkuvasti läsnä elämässä -
kun laahustamme halki tämän pimeiden Varjojen laakson.
Katsokaa jaloa ritaria.
Rauhaa ja vaurautta luvattiin, mutta mitä me saimmekaan.
Nälkää ja kulkutauteja...
- Lancelot, oletko se sinä? - Kuolemaa heidän syntiensä tähden.
- Olen Perceval. - Jumala hylkäsi maailman.
He tekivät itsestään jumalia ja Kristus hylkäsi meidät.
Lancelot, auttaisit meitä. Tule takaisin.
Arthur tarvitsee sinua, Lancelot.
En voi luopua toivosta.
Minulla ei ole muuta.
Mikä on Graalin maljan salaisuus?
- Ketä se palvelee? - Sinua, herrani.
- Kuka minä olen? - Herrani ja kuninkaani.
Arthur.
Löysitkö salaisuuden, jonka minä kadotin? -Löysin.
Sinä ja maa olette yhtä.
Sinä ja maa olette yhtä. Juo.
Kuihdun pois. En voi kuolla, en voi elää.
Juo maljasta. Synnyt uudelleen ja maa sinun kanssasi.
Perceval.
En tiennyt, miten tyhjä sieluni oli ennen kuin se täyttyi.
Valmista ritarini taistoon kuninkaan rinnalle.
Elin liikaa muiden kautta. Lancelot kantoi kunniani -
Guenevere syyllisyyteni ja Mordred syntini.
Ritarini taistelivat puolestani.
Nyt, veljeni, minä olen kuningas.
Vartijat!
Ritarit!
Aseenkantajat!
Valmistautukaa taistoon!
Guenevere.
Ota vastaan anteeksiantoni ja rauha sydämeesi.
Olemme kärsineet liian kauan. Rakastin sinua aina, rakastan yhä.
Rakastin sinua kuninkaana, joskus aviomiehenä -
mutta aurinkoon ei voi katsoa liian kauan.
Anna anteeksi, vaimoni, jos voit.
En syntynyt elämään miehen elämää vaan tulevien muistojen aiheeksi.
Veljeskunta oli lyhyt alku, sitä reilua aikaa ei voi unohtaa.
Koska sitä ei unohdeta, se voi koittaa uudelleen.
Minun pitää vielä kerran ritarieni kera puolustaa mennyttä -
ja unelmaa siitä, mitä voisi olla.
Minä säästin sen.
En uskaltanut toivoa, että se olisi sinun hallussasi.
Olen usein ajatellut, että tulevassa elämässä -
kun en ole velkaa tulevalle ja voin olla vain ihminen -
me tapaisimme ja tulisit luokseni ottamaan omasi.
Ja tietäisit, että olen miehesi.
Se on unelmani.
Minä ja poikani olemme jäljellä. Muut kannattavat Mordredia.
Mistä tuo savu nousee?
Mordredin armeija. -Leiriydytään tähän ja taistellaan huomenna.
Merlin.
Kunpa olisit rinnallani valamassa rohkeutta, vanha ystävä.
Mitkään sotatemput eivät huijaa Mordredia ja Morganaa.
Tarvitsen sinua enemmän kuin koskaan.
Missä olet, Merlin?
Kunpa näkisit minun vielä kerran käyttävän Excaliburia.
Arthur.
Missä olet ollut nämä vuodet? Onko totta, että Morgana...? -Ei.
Sinä toit minut takaisin. Sinun rakkautesi.
Takaisin sieltä, missä olet nyt. Unien maasta.
Oletko vain unta, Merlin?
Unta toisille.
Painajainen toisille!
Merlin!
Kay! Herää, veljeni.
- Näin unta. - Merlinistä?
- Hän puhui minulle. - Minäkin näin hänestä unta.
Merlin elää.
Hän elää unissamme. Hän puhuu meille sieltä.
Hän sanoi, että taistelen huomenna rohkeasti.
Olen palannut, lumoojatar.
Olet kaunis, suurenmoinen.
Käytitkö minulta varastamasi taian pitämään itsesi nuorena?
Onko sinulla enää voimia taistella Merliniä vastaan?
Sinun ei tarvitse pelätä miestä, jonka kukistit kauan sitten.
Haluan vain nähdä, miten voimakas sinusta on tullut.
Teit minusta unen, varjon.
Varjon.
Olet varmaan mahtavampi kuin minä olin ikinä.
Vapautin lohikäärmeen hengen ja Uther sai äidiltäsi kuninkaan.
Se melkein tuhosi minut.
Mutta sinulta se kai kävisi helposti.
En näe usvaa.
Ovatko sinunkin voimasi heikentyneet?
Loitsu. Aivan niin.
Käytä loitsua.
Oletko unohtanut luomisloitsun?
Käytä sitä.
Juuri noin. Hyvä. Suurenmoista!
Olet parempi kuin minä ikinä.
Varo. Kauneutesi voi kärsiä. Valitettavasti.
- Sumu nousee. - Mitä?
Ei voi olla totta.
Äitini vaisto sanoi, ettei sumu nousisi.
Se haittaa meitä taistelussa.
Merlin, missä olet? Missä olet?
Äiti?
Rakas, kultainen poikani.
- Missä he ovat? - Kuuntele.
- Sumu salaa heiltä vähyytemme. - Käytetään vanhoja keinoja.
Täyttä laukkaa!
He hyökkäävät takaa.
- Kääntykää! - Varokaa takana!
Kay! Sulje portti!
- Heitä on liikaa. - Emme voi pidätellä heitä.
Lancelot, oletko se sinä?
- Onko se totta? - On.
Lancelot on täällä! Hän on palannutjoukkoomme.
Arthur!
Arthur.
Anna anteeksi.
Lancelot. -Pelastukseni on kuolla pyöreän pöydän ritarina.
Olet vieläkin enemmän.
Olet pöydän suurin ritari. Olet miehistä parhain.
Vanha haava vaivaa, kuninkaani.
Se ei ole parantunut.
Guenevere...
- Onko hän taas kuningatar? - On.
Sumu nousee.
Ei, Perceval.
Tule, isä, syleillään vihdoin.
Perceval.
Ota Excalibur.
Etsi tyyni vesi.
- Heitä miekka siihen. - Ei.
Tottele minua, Perceval. Tee se ja tule takaisin.
Mitä näit, kun heitit miekan veteen?
En nähnyt mitään, paitsi tuulen veden yllä.
Kuninkaani, en voinut tehdä sitä. Excaliburia ei voi hävittää.
- Muut miehet... - Tee kuten käsken.
Jonakin päivänä kuningas tulee ja miekka nousee taas esiin.
Arthur!
[FINNISH]